– Jeg må have flere brikker. – Jeg er ude.
– Det er din tur, Rhonda. – Jeg mangler brikker.
– Vil I tage mod et gældsbrev? – Nej.
Billetter til Dance Theatre of the West? En moderne, lovende dansetrup.
– Næppe. – Det er i orden.
Fint. Jeg må have to ... Tak skal du have.
– Så er det op til dig, Alison. – Jeg satser det hele.
– Er du gal? Lad mig se, hvad du har. – Hun er en rigtig spiller.
Hun er pragmatiker. Hun har sikkert fire esser.
– Det her er ikke et pokerfjæs. – Hold din mund!
– Jeg står af. – Nyd balletten. Moderne dans!
– Jake? – Kom nu, vær ikke en tøsedreng.
Nej, jeg ved, hvornår det er tid at sige fra.
– Mange tak. Det her var sjovt. – Nej, Sandy!
– Du bluffede bare. Jeg vidste det. – Vis dine kort også, Alison.
Jeg havde royal ... bluff.
Stærkt, Alison.
– Av! Jeg troede ikke, du bluffede. – Jeg fungerer bedst under pres.
Jeg læste aldrig til eksamen før aftenen inden.
Min teori var, at korttidshukommelsen virker bedst.
– Skån os for collegehistorierne. – Jeg troede, det interesserede jer.
– Tag dem her, Rhonda. – Nej, det er bare et lille kompagni.
– Hvad skal jeg med dem? Tag dem. – Så må jeg vel gøre det.
Kan du huske de billetter? Kommer du med til forestillingen i aften?
Du sagde jo, det bare var et lille kompagni.
En ven af mig er med. Jeg synes, jeg vil se det.
– Dans dysser mig i søvn. – Det er en kulturel oplevelse.
– Den er spildt på mig. – Det er vigtigt. Jeg behøver dig.
– Okay, så kommer jeg med. – Fint. Tak.
– Hej, Jake. – Hej. Jeg ved godt, det er tidligt.
– Jeg vandt pengene på regulær vis. – Det er ikke det.
Kommer du ikke over til mig i aften? Jeg vil foreslå dig noget.
Det er mit alvor. Kan du komme?
– Jeg er færdig med arbejdet kl. 19. – Godt. Jeg venter dig.
– Hvad drejer det sig om? – Lad os tale om det senere.
– Vil han vinde pengene tilbage? – Noget i den retning.
– Det her er ikke dårligt. – Folk tror, dans bare er ballet.
Men moderne dans er som rock, vild og uhæmmet.
– Hvem er din ven? – Hende i midten.
Hende med den perfekte krop og stil. Jeg har lært hende alt.
– Hun er god. – Ja, vel er hun det.
Hvorfor har du aldrig nævnt hende?
– Din studieteknik imponerede mig. – Bare et af mine mange talenter.
– Kan jeg betro dig noget? – Selvfølgelig.
– Jeg havde ikke nogen tryg opvækst. – Hvem havde det?
Min mor boede sammen med Hank. Han drak og var ti år yngre end hun.
Nogle folk gifter sig opad, socialt. Min mor giftede sig nedad.
Nå, men Hank og jeg kom dårligt ud af det sammen.
Du kan forestille dig, hvordan vi havde det i husvognen. Det gik ikke.
Jeg kan huske, da jeg sagde til dem, jeg ville flytte ud.
Mor virkede nærmest lettet. Jeg fik et job på et savværk nær Portland.
At gøre skolen færdig var det sidste, jeg tænkte på.
– Hvorfor fortæller du mig det her? – Man bliver voksen og forandrer sig.
Ting, der virkede uvæsentlige, bliver så vigtige.
Man indser, at man ikke er et helt menneske uden.
Jeg ved, hvordan det føles.
På mandag går jeg op til GED, prøven, der svarer til high school.
Eftersom jeg aldrig har læst til eksamen før, tænkte jeg ...
Jake ... jeg vil gerne hjælpe dig med at studere.
– Det er ikke, fordi jeg er dum. – Det ved jeg.
For første gang har jeg en fremtid. Jeg ved ikke, hvordan den ser ud ...
Jeg ved heller ikke, hvordan min fremtid bliver.
– De var alle tiders. – Ja, de var gode.
– Vil du hilse på din veninde? – Det gør jeg en anden gang.
– Jeg vil gerne møde hende. – Så kom. Sceneindgangen er her.
Jeg troede, jeg ville ryge tværs over gulvet, men det gik alligevel.
Du var helt vidunderlig, Aurora. Det var så smukt.
– Theresa! – Så kom hun alligevel.
Jeg troede, du havde smidt billetterne, jeg sendte, ud.
– Du var fantastisk. – Synes du? Det glæder mig meget.
Jeg var ikke på musikken til slut, og stiv i begyndelsen. Men de klappede.
– Publikum i L.A. er det bedste. – Det her er min ven Matt.
– Mig en fornøjelse. – Jeg ville ikke med. Nu er jeg fan.
– Det glæder mig, du tændte på det. – Kun op til et vist punkt.
Jeg er snart færdig. Vil I vise mig byen?
– Gerne, men Matt skal tidligt op ... – Nej, jeg skal ikke.
Fint. Jeg kommer ud om lidt.
– Vi har kendt hinanden siden skolen. – Jeg var lige flyttet til San José.
– Theresa var min eneste ven. – Jeg så op til hende.
Det er takket være hende, at jeg er, hvad jeg er i dag.
Mine forældre taler ikke til hende. De ville have mig til at slå mig ned.
– Ikke rejse rundt som en sigøjner. – Det går åbenbart glimrende.
– De må da være stolte af dig. – Ja. Det har altid været min drøm.
Og så oven i købet at få penge for det.
Så du vil altså ikke aflægge prøve? Du lod ikke høre fra dig.
– Jeg har haft så travlt ... – Næh hov ... Hvad for en prøve?
Theresas gruppe mangler dansere. De har audition næste uge.
– Jeg troede, du ville tage chancen. – Åh, jeg er kommet over det.
Sig mig, hvad taler I om? Det angår måske ikke mig?
For fem år siden konkurrerede vi om samme plads i gruppen.
Dagen før prøven brækkede jeg foden, og Theresa fik jobbet.
Hvad skal jeg sige til koreografen?
Vil du aflægge prøve, eller vil du blive ved med det cardio–halløj?
– Funk. Svaret er nej. – Det er et tab for os andre.
Mrs Smith vil have en dug til sit nye, runde bord.
Dugens pris afhænger af størrelsen.
Bordets radius er 61 centimeter. I hvilken prisgruppe er størrelsen?
A. 122–183 kvadratcentimeter. B. 183–244 kvadratcentimeter.
C. 244–305 kvadratcentimeter. D. 366–427 kvadratcentimeter.
Jeg ville lakere bordet. Så behøvede hun ingen dug til det.
Det er sent. Jeg er færdig. Jeg vil slå Mrs Smith ihjel!
Vi må have os en frisk kande kaffe. Skal man terpe, må man terpe.
– Jeg tror, det rigtige svar er D. – Rigtigt.
– Jeg fatter ikke, du ikke prøver. – Livet er ikke en reklamefilm.
– Livet er, hvad du gør det til. – Det er et lille, ukendt kompagni.
– Jeg tjener nok mere end Theresa. – Er penge alt? Hvad med drømme?
For fem år siden spåede man mig en strålende fremtid.
Jeg var en af de bedste dansere. Theresa stod i skyggen af mig.
– Det var for fem år siden. – Og hvad så? Jeg er bedre.
– Så bevis det! – Jeg har ikke noget at bevise.
Og hvis man ikke når det, før man er 21, er løbet kørt.
Det er skæbnen! Theresa dukkede op for at give dig en chance mere.
– Det er noget vås at sige. – Okay.
Du har sikkert ret, Rhonda ...
Men på den anden side ... hvad har du at tabe?
Alison kom ikke hjem i går aftes. Jeg kom sent hjem. Hun var der ikke.
I morges var hendes seng urørt. Jeg tror, der er sket hende noget.
Måske var heldet bare med hende.
Hun fik vel et par glas på Shooters og mødte en smart fyr ...
– Alison går ikke hjem med fremmede. – Han har ret.
– Hvad laver I oppe så tidligt? – Alison kom ikke hjem i går.
– Alison og et engangsknald? – Nej!
– Overreagerer du ikke? – Klokken er knap syv. Hvad sker der?
– Billy er urolig for Alison. – Hun kan passe på sig selv.
– Ringer I til politiet eller må jeg? – Vi ringer sammen.
– Hvad er der galt? – Hold mig fast!
– Det er ikke muligt. Har du ... – Har I ...
– Det er slet ikke, hvad I tror. – Hvad er det så?
Det angår ikke jer. Undskyld mig.
– Sagen er løst. – Vi går i seng igen.
– Gud, hvor er jeg dum! – Jake gør det igen.
– Vil du snakke? – Helst ikke.
– Jeg var ved at ringe til politiet. – Det var sødt af dig.
– Du vil altså ikke fortælle noget. – Hvis jeg kunne, ville jeg.
– Hvad nu? Har du ikke sovet? – Nej.
– Vi har bare snakket. – Hold op! Jeg er ikke så dum!
– Så lad være med at tro mig. – Personlig er jeg ligeglad!
Tak, fordi du kom. Jeg tænker på at gå til prøven.
– Fint! – Synes du ikke, det er tosset?
Efter min mening er det tosset, at du spilder dit talent på aerobics.
Vi må hellere komme i gang. Vi har kun tre dage.
Jeg har et par idéer.
I kunne bruge mere fart og glæde. Jeg har tænkt mig sådan noget her ...
– Hvad synes du? – Fint, men du må have renere linier.
– Pænt. – Det er ikke nok med en frisk stil.
– Det var mig, der lærte dig det. – Du behøver ikke forsvare dig.
Ville det ikke være fint, hvis du kom ind? Vi kunne have det så sjovt.
Tror du, gruppen vil fortsætte? De skærer ned på tilskuddene.
Jeg kan ikke love noget. Men ét ved jeg: Det her er livet.
Skarpere linier. Vi prøver noget andet, men med dine vibrationer.
– Slet ikke dårligt. – Vi har stadig langt igen.
Tak for opvarmningen. Nu må jeg til prøve.
– Skal vi gå ud og spise i aften? – Der er en ny pastarestaurant ...
– Pasta? Du har kun tre dage. – Jeg kan tåle det.
Som du vil.
Hej, Sandy ... Jeg ville bare lige kigge ind.
– Vil du have noget? – Nej. Har du tid et øjeblik?
Det er utroligt med Alison og Jake. Alison og Jake ... Jake!
– Hvad ser hun i ham? – De er hinandens modsætning.
– Alison påstår, der ikke er noget. – Forelskede skjuler det tit.
Hun sagde ikke et ord, men gik lige i seng. Hun var udmattet.
– Helt færdig! – Jeg er med.
– Hvordan tror du, det gik til? – Den aften, da vi alle gik ud ...
– Alison bankede på hos Jake. – Hej. Min video er gået i stykker.
– Må jeg se filmen her? – Selvfølgelig.
Hun ventede, til de var alene i huset.
– Alison ville ikke lægge an på Jake. – Hvad tror du så?
Som du sagde, bankede Alison sikkert på hos Jake.
– Hvad er det så, der haster sådan? – De havnede i hans soveværelse.
– Jeg er bange for edderkopper. – De er harmløse og æder myg.
Lad være! Jake elsker edderkopper. Han har dem som husdyr.
Under alle omstændigheder skete det. Det er vanvittigt, men det skete.
– Jeg er ligeglad. – Det er jeg også.
Alle de emner, du skal høres i, historie, biologi, geografi ...
Jeg syntes, de var dødkedelige i skolen. Nu er de fascinerende.
I skolen gik man ikke op i Marshallplanen og præsidenter.
– Hvad gik du op i? – At være populær. Gode karakterer.
– Men jeg var nu aldrig populær. – Det må du da have været.
Har du mælk? Jeg henter den. Og jeg var slet ikke populær.
Jeg kom aldrig ind i klikerne. Jeg havde ingen kæreste.
Jeg ville bare gøre skolen færdig og ind på et godt college.
Men nu ville jeg ønske, jeg havde moret mig mere, været lidt vildere –
– og ikke så optaget af, hvad andre mente om mig.
Jeg var så bekymret for fremtiden, at jeg glemte at leve i nuet.
Jeg levede i nuet og blæste på fremtiden. Jeg troede ikke på den.
– Og nu? – Nu tror jeg på den.
– Min er ikke så sikker som din ... – Min er ikke sikker.
Du ved, hvad jeg mener.
Det er derfor, jeg tager prøven. Jeg ved ikke, hvad det skal føre til.
Men det kan ikke skade at have det eksamensbevis.
Jeg har uddannelse og ved ikke, hvad det skal føre det.
Er det bare en illusion, at du har styr på det hele?
– Ja. Inden i mig er der kaos. – Jeg ved, hvordan det føles.
– Du er god til at skjule det. – Det er jeg nødt til.
Når man er alene, vil man ikke have, andre skal se ens svagheder.
Det ved jeg godt.
– Jeg er glad for, at jeg kan hjælpe. – Det er jeg også.
Generer det dig, at alle i huset tror, vi har en affære?
– Generer det dig? – Nej, jeg ...
– Folk har bare en masse fantasi. – Jeg har et spørgsmål.
Hvad er matematik godt for?
Den rummer livets mening. Hvorfor ellers plage os med den?
Du skulle have smagt saucen! Den var fantastisk!
– Så ville jeg ikke kunne danse. – Jeg forbrænder kalorier hurtigt.
– Du burde ikke tage nogen chancer. – Hold op. Jeg ved godt, hvad du gør.
– Jeg hjælper bare en gammel ven. – Du har dårlig samvittighed.
– Du tog min plads i gruppen. – Du er gal.
De ville have valgt mig, også selv om du havde prøvet.
– Det finder vi aldrig ud af, vel? – Jeg troede ikke, du var misundelig.
– Misundelig på dig? – Det står skrevet hen over dig.
Du kan ikke klare, at jeg har succes.
Det er anstrengende hele tiden at blive mindet om, at jeg ikke har.
Jeg skal måske sige til koreografen, at du ikke kommer.
Jeg er færdig med at gemme mig. Vær forberedt på konkurrence.
– Der er kaffe, hvis du har lyst. – Tak. Duften vækkede mig.
Lad os tage til stranden i dag. Vejret er skønt.
Du trænger til at få lidt farve.
– Jeg skal være sammen med Jake. – Vil du sige mig, hvad der foregår?
– Jeg ville ønske, jeg kunne. – Jeg ved ingenting om dig.
Du ved, hvor jeg voksede op, hvor jeg gik i skole, hvad jeg laver.
– Gud, hvor afslørende! – Hvad vil du have?
Ingenting. Hvis vi bare skal være to bekendte, der deler lejlighed –
– men ikke taler om deres privatliv, så kan jeg også godt holde mund.
– Det er ikke, hvad jeg ønsker. – Så tal til mig!
Jeg kan ikke!
Kom så, tag dig sammen!
– Hvad tror du, du laver? – Jeg gør det, så godt jeg kan.
Det skal forestille dans!
– Hvad er der med dig, Rhonda? – Det løb bare af med mig.
– Jeg spilder mit liv. – Tvang jeg dig til at aflægge prøve?
Nej, jeg gør det for min egen skyld. Jeg kan mere end det her.
– Jeg forspildte mine muligheder. – Du brækkede jo foden.
Gå du bare hjem. Jeg må øve mit nummer.
– Hovedstæder. Washington. – Olympia.
– Idahoe. – Boise.
– Alaska. – Juneau.
– Imponerende. – Jeg har fældet træer i Washington.
Jeg har fisket i Idahoe og arbejdet med pipeline i Alaska.
– De burde prøve jer i livserfaring. – Så ville jeg intet problem have.
– Hovedstæder i Sydøstasien ... – Det er nok nu.
– Hvad er der galt? – Jeg kan ikke tænke klart længere.
Prøven er i morgen. Det, jeg ikke kan nu, lærer jeg heller ikke.
– Vil du gå hjem? – Jeg har en bedre idé. Kom.
– Hvor skal vi hen? – Tag dine ting og kom.
– Hvor skal vi hen? – Bare kom med.
– Hvad gør du her? Det er sent. – Jeg ventede på dig. Du kom ikke.
– Jeg tænkte, at du stadig var her. – Jeg har været her hele aftenen.
Jeg kunne ikke sove, og jeg ...
– Jeg er urolig for dig. – Hvorfor? Jeg træner til i morgen.
Jeg ved, det betyder meget for dig. Du satser alt på det.
– Jobbet, din selvrespekt ... – Jeg begynder bare at føle presset.
– Det er dig selv, der presser på. – Det er nok arveligt.
Mine forældre lagde altid pres på os. Vi søskende skulle være de bedste.
Jeg fik ikke gode karakterer eller gik i fine skoler. Jeg havde talent.
Jeg skulle være en stor danserinde.
Men da jeg fik chancen, var presset så hårdt –
– at jeg ikke turde risikere fiasko. Jeg kom ikke til prøven.
– Du brækkede jo foden. – Nej. Det sagde jeg bare.
Jeg kunne ikke klare at gå derhen. Jeg var dødsensangst.
Siden har jeg prøvet at regne ud –
– hvorfor jeg lod noget, jeg havde slidt så hårdt for, løbe ud i sandet.
– Ved Theresa det her? – Hun ved bare, at hun fik min plads.
Jeg har aldrig sagt det til nogen. Jeg gik med bandage i seks uger.
– Hvad sagde dine forældre? – De lod til at forstå ...
Men det gjorde de ikke. Far har vist aldrig tilgivet mig.
På en måde har jeg heller aldrig tilgivet mig selv.
Det må du. Du kan ikke bebrejde dig selv det efter alle de år.
Theresa lever mit liv. Hun fik min plads.
Men jeg har forandret mig. Nu kan jeg klare presset.
Jeg fatter ikke, at jeg gør det her. Jeg har ikke kørt på motorcykel før.
– Og nu ved jeg hvorfor. – Pjat! Det er jo skønt!
Du ville være lidt vild. Nu har du chancen.
– Jeg kommer her, når jeg er trist. – Hvor er her smukt.
Det er helt magisk. Ingen trafik, ingen kriminalitet ...
– Ingen problemer, bare lys. – Ingen har taget mig herud før.
Du er gået ud med de forkerte fyre.
Det er sært, ikke? Vi to ville aldrig have været venner i high school.
– Pæne piger gav mig ikke en chance. – De hårde drenge spurgte mig aldrig.
– Og hvis jeg havde? – Du ville have fundet mig kedelig.
Du ville have tænkt, jeg var en idiot.
Jeg var så usikker. Specielt, når jeg talte med flotte fyre.
Jeg var usikker, når jeg talte med begavede, kønne piger.
– Sikke et par vi ville have været! – Vi går ikke i high school mere.
– Er du hjemme allerede? – Meget morsomt! Morgenmad?
Undskyld hemmelighedskræmmeriet. Du ved, jeg stoler på dig.
– Nej, det ved jeg ikke. – Men det gør jeg.
Alle siger, man skal være spontan. Men så bliver man bare forvirret.
– Har han droppet dig? – Nej, sådan er det slet ikke.
Jake går op til high school–prøven i dag. Jeg har terpet med ham.
– Har I bare terpet hele tiden? – Ja.
Jeg må have en livlig fantasi. Det er vel derfor, jeg er forfatter.
Tanken om jer to sammen er også helt latterlig.
– I har jo intet til fælles. – Det er ikke sandt.
Det er utroligt, hvilke mure folk bygger op mellem sig.
Jo ældre man bliver, desto mere permanente bliver de.
Det eneste problem er, at når man river muren ned –
– ser de dig som den dumme, sårbare person, du er. Det er skræmmende.
– Er det livsvisdom, I har terpet? – Nej.
Vi ser andres facader og ved, at de ikke er ægte.
Men vi prøver næsten aldrig at finde ud af, hvad der gemmer sig bag dem.
Jeg lærte Jake at kende, og jeg kan lide ham. Det er alt.
– Ikke så stærkt som min version. – Det er virkeligheden aldrig.
Hvorfor er du oppe så tidligt?
– Jeg troede, du og Alison sov længe. – Hold op, Sandy.
– Har jeg sagt et eneste ord før? – Nej, du har været en engel.
Hvis du og Alison passer sammen, så er det helt i orden.
Tro det eller ej, jeg vil gerne se dig lykkelig.
– Hvorfor det? – Fordi jeg godt kan lide dig.
Jeg har tænkt over det. Folk møder hinanden de mest utrolige steder.
Men jeg tror ikke, det er en god idé at starte noget dér, hvor man bor.
Alison har hjulpet mig med at forberede mig til GED.
– Prøven, der svarer til high school. – Det ved jeg. Hvorfor så hemmeligt?
De fleste af jer har gået på college. Det er svært at indrømme det.
Det er ikke noget at skamme sig over. Jeg synes, det er helt fint.
– Har I bare terpet hele tiden? – Stort set.
Hvorfor kom du ikke til mig? Jeg er skuespillerinde, men ikke dum.
– Jeg ville ikke blive distraheret. – Jeg er glad for, du fik hjælp.
Og glad for, at jeg distraherer dig. Jeg er stolt af dig.
Jeg følger dig et stykke. Hvorfor er du oppe så tidligt?
– Hvordan har du det? – Godt. Det er anderledes nu.
Jeg føler presset, men det er fra mig selv, ikke mine forældre.
Jeg krydser fingre for dig. Men hvis du får jobbet ...
– Så kommer jeg til at savne dig. – Jeg er glad for, du er min ven.
– Julian Benson, leder af kompagniet. – Mig en fornøjelse.
Rhonda ... Vis dem, hvad du er værd.
– Fint. Tak, fordi du kom. – Tak.
– Hvordan gik det? – Hovedsagen er, at jeg gjorde det.
Du var fantastisk. Meget bedre, end jeg ville have troet.
Tak skal du have. Og tak, fordi du pressede mig.
– Jeg er glad for, at jeg gjorde det. – Jeg vil gerne sige noget.
Jeg sagde, at jeg håbede, du ville klare dig godt.
Det var ikke sandt. Jeg håbede, du ville klare dig dårligt.
Jeg har altid følt, at hvis du var kommet, havde du fået jobbet.
– Og jeg ville give aerobicstimer. – Nej, du er god. Det ved du.
Jeg følte, at hvis det gik dig skidt, beviste det, jeg var den bedste.
Men sådan gik det ikke. Du var virkelig god.
Det ville ikke forbavse mig, om du kom ind, trods alt.
– Det spiller ingen rolle. – Hvorfor ikke?
Jeg kan lide det liv, jeg har. Du fik mig til at indse noget.
Jeg har andre drømme nu. Venner, jeg holder af, elever ...
– Jeg ville ikke forlade alt det. – Hvorfor kom du så?
– Jeg var nødt til det. – Vil du ikke vide, hvad de syntes?
Nej, det vil jeg faktisk ikke. Farvel, Theresa.
Næste gang du er i byen, så kom og tag min time.
Kom, Matt. Lad os komme af sted.
– Hvad laver du her? – Jeg ville sige held og lykke.
– Hvordan gik det? – Jeg tror, det gik vældigt godt.
Jeg har tænkt over det, der skete i går aftes ...
Vi kom meget tæt på hinanden, og det er dejligt.
Det er måske noget, som ingen af os har så let ved.
Men det handler ikke om sex, gør det?
– Det handler om venskab. – Fortryder du, hvad der skete i går?
– Jeg fik realiseret en gammel drøm. – Også jeg.
– Den slags sker bare. – Ja. Det er noget, der bare sker.
Kom. Jeg giver en øl.
Hvad kan være værd at give afkald på pommes frites for?
– Broadway. – Jeg må gå om to minutter.
– Rolig. De kommer snart. – Her kommer de.
– Jeg slår dig ihjel, Sandy! – Hold mund og nyd det.
– Hvad er det? – Dit eksamensbevis.
Der er bare én ting, man kan sige i et øjeblik som dette: Lad os feste!
– Jeg vidste godt, I ikke var sammen. – Naturligvis er vi ikke det.
Men han kysser fantastisk!
Tekster: Otto Sørensen Dansk Video Tekst